~ Чесна гра ~
переклав sonnyb
Ви слухаєте радіо "Вільна Європа".
Дивлячись на відкритість кордонів у Західній Європі, на можливості подорожувати по всьому континенту,
читаючи вчорашню лондонську газету в Сицилії і так далі, ми можемо лише заздрити.
- Аню, о котрій ти прийдеш додому? - Я не знаю...
Ти так легенько одяглась, ще застудишся.
Минулого тижня в тебе вже боліло горло. Ти ж не зможеш тренуватись.
Ти взагалі слухаєш мене?
Аню, твоя мама знову відправила тебе зранку бігати, так?
Скільки разів мені тобі повторювати?
Передай їй, що в мене є свій власний тренувальний план, тому їй ліпше не жартувати з ним.
Ніхто так гарно не виглядає поруч із відром, як ти.
Правда? Ось саме тому я й обрала цю роботу.
- Привіт. - Привіт.
Як ти?
Добре.
- А ти як? - Пам'ятаю і ліпші часи.
Я хотів попросити в тебе про послугу.
Мені потрібно, щоб ти скопіювала деякий текст.
Мареку, Аня тільки-но вступила до Національного спортивного центру.
Чекай, дійсно? Це ж чудово!
Чудово. Тепер я не можу собі дозволити втрапити в будь-які неприємності.
Я зрозумів.
Що ж, тоді мені гаплик.
Я не можу тримати це вдома, вони постійно обшукують мене.
А я не хочу передавати це комусь ненадійному.
Та й тобі ніколи це не подобалось.
Ні, це неправда. Справа не в тому. Мені подобалось, але...
- Добридень. - Добридень.
Ірено, зроби це заради мене, прошу тебе.
Але мені знадобиться чимало часу на це.
Я трішки розучилась.
Йди вже.
Я зателефоную тобі пізніше. І велике дякую.
- Бувай. - Бувай.
- Було б негарно відмовити. - Отже, він з'являється і ти не можеш йому відмовити?
Немовби ти недостатньо через нього отримала.
Я зробила виняток.
І Марек дуже обережний.
Ніхто не дізнається.
До того ж мені подобається це робити.
Мамо?
Хлопець із трамваю запросив мене на концерт сьогодні ввечері.
Це мило з його боку. Але я не вважаю, що зараз підходящий час для побачень.
Ти також зуміла тренуватись і ходити на побачення до мого тата одночасно.
Але я грала в теніс, а то вже інше.
Та й тренування були іншими. До того ж твій тато був моїм тренером.
Тобто, ти б хотіла, аби я зустрічалась краще зі своїм тренером? Із Богданом?
Ти вже закохалась чи що?
Я впевнена, твій батько сказав би тобі нікуди не поспішати.
На щастя, мій тато занадто далеко, щоб втручатися.
В трамваї чи десь на дорозі
він може осмілитись і сказати ніжне "привіт".
Привіт, привіт, привіт,
як ся маєш?
Привіт, привіт, привіт,
Я не сильно сумний.
Привіт, привіт, ти поспішаєш?
Привіт, привіт, привіт,
не зовсім.
І вони кажуть,
і вони кажуть,
свої "привіти".
Я можу підвезти тебе додому на мотоциклі. Гаразд?
Гаразд.
Дякую за запрошення.
Дякую, що прийшла.
Мені вже треба йти.
- Добраніч. - Добраніч.
Швидше! Ну ж бо, давайте!
Швидше!
Останні 10 метрів!
55,3. Це добре.
Могло бути й краще.
58,4. Чому так повільно, Мартіно?
Перевіримо ваш пульс, дівчата.
Йди сюди.
- Стоп. 29. А в тебе? - 30.
Давайте ще раз повторимо, добре?
- Ні, досить вже... - Замовкни та йди.
Додайте трішки радості до вашої смерті.
В тебе щось сталось з рукою?
- А вони непогано справляються. - Правда?
То ж мої дівчата.
Тренер сьогодні мене просто дістав.
Минулого літа теж було так важко?
Це твій перший день, ти ще звикнеш до всього.
Привіт, дівчата.
Привіт.
Товаришу, ми записали вас до програми,
яка допомагає нашим атлетам розвивати свої навички
за допомогою сучасної медицини.
В наш відділ ми відбираємо тих,
хто може довести, що соціалістичні атлети - найкращі у світі.
Лікар Павелка буде наглядати за твоїм здоров'ям.
Ми вважаємо, що твоя продуктивність буде швидко поліпшуватись із нашою спеціалізованою допомогою.
Це величезний шанс для тебе. Мої вітання.
Що за спеціалізована допомога?
Кожен спортсмен використовує різні нешкідливі опорні засоби,
зважаючи на його або на її програму. Кожна програма збудована індивідуально.
А я конкретно?
Ти конкретно перестанеш приймати вітамін В і почнеш приймати Стромбу.
А що це таке?
Стромба підтримує зростання м'язової тканини і прискорює регенерацію.
Починаємо відсьогодні.
А тепер мені потрібен твій підпис на угоді.
Зрозуміло, що це все лишається тільки між нами.
Другий документ є запорукою секретності.
Але чому це такий секрет?
Оскільки штаб-квартира прийняла таке рішення.
Успіхів тобі.
Товаришу, я можу з вами поговорити?
Я не впевнений щодо цієї дівчини.
Навіть штаб ставив під сумнів її, як годящого кандидата.
Але товаришу, Аня виграла чемпіонат без зайвих труднощів.
200 метрів за 23,82 секунди, це ж неймовірний час.
Такі люди, як вона, з'являються один раз на 20 років.
Аня - найкраща, товаришу. Вона принесе нам медалі.
Ми на це надіємось, інакше ми б ніколи не записали її до програми.
Але будь-який її проступок засмутить Союз, це точно.
Тепер ви самі собі суддя.
Наступного разу тримай язика за зубами. Я пообіцяв, що ти будеш слухняною.
Той Крачик вилаяв мене.
Що я йому зробила?
Справа не в тобі, просто всі пам'ятають, що твоя мати зробила в 1968 році.
Тому тобі краще слухатись.
А що це за морока біля мого підпису?
Не всіх взяли до програми. От і подумай. Тобі ще пощастило.
Лягай, зроблю тобі ін'єкцію і досить балачок.
Як часто ти будеш давати мені її?
Раз на день протягом двох тижнів, тоді два тижні перепочинку і ще два тижні.
Що?
Соромишся? Мене?
Давай, лягай.
Добраніч.
Тренере?
- Дайте мені Стромбу. Мама все зробить, як треба. - Що?
Моя мама може давати мені ін’єкції Стромби.
Ні, це тільки моя відповідальність.
Вона давала мені ін'єкції Бевіталу і ніхто не був проти.
Це не одне й те ж. Я підписав контракт, що мушу тримати це під контролем.
Ви ж знаєте мене, тренере. А також і мою маму знаєте. Прошу.
Добрий день.
Їм начхати, ви це робите, чи хтось інший.
Що ж, нехай тоді твоя мати дивиться за твоєю дупою, мені все рівно.
Але якщо ти почнеш щось витворяти, я відразу беру керування на себе, це ясно?
Ясно-ясно!
Хотіла б я це пережити.
Переживеш.
Якось мені снився сон, що я там стою і забула слова гімну.
Жахливо, я хотіла співати, але не знала що саме.
Тому мені постійно снилось, що я приходила останньою.
Певно, це класно.
Не знаю... Тут не було ні інструкції, нічого.
Кажуть, за допомогою цього мої м'язи ростуть. Це як Бевітал, але краще.
Вони тримають все в якомусь секреті.
- Привіт. - Привіт.
Я не знала про твого батька. Мої співчуття.
Якби він міг тебе побачити сьогодні, він би сказав, що ти дуже приваблива.
Я поки що не скопіювала тобі текст. На це піде більше часу, ніж я думала.
Тобі все це не подобається? Це дурниці?
Ні, просто я вже багато років цього не робила.
І я копіюю, коли Анни немає вдома.
Ясно. Я приніс тобі сьогодні сіквел.
Ну...
Послухай, ти не мусиш, якщо не хочеш.
Ні, я рада тобі чимось допомогти.
А текст дуже гарний.
Серйозно?
Дякую.
- Як Анна? - Багато тренується.
В неї гарно виходить.
Надіюсь, їй перепаде змагатись на Заході.
Я хочу, щоб вона там зосталась.
Ясно.
Ненавиджу це місце.
І я знаю, вона зненавидить його так, як і я.
Добре, але чи хоче вона емігрувати?
Я не знаю. Я ще не балакала з нею про це.
Але надіюсь, вона погодиться.
Підемо?
- Але ти залишишся тут сама-одна. - А чи є в мене вибір?
До того ж я мушу також дивитись за могилою своїх батьків. Давай мені текст.
Дякую.
Ти спатимеш тут сьогодні? Що ти робиш?
А ти не бачиш? В мене і ноги різко стали волохатими.
Певно, це в тебе від батька.
Бачу, я успадкувала від нього лише найкраще.
Добре тобі.
- Що? - Нічого. Я соромлюсь.
- Чого? - Свого тіла.
- Мені воно просто не подобається. - Чому?
Всі дивляться на мене так, ніби в мені є лише м'язи та вага.
Я не повинна бути ні занадто худою, ні занадто товстою.
Я мушу мати пересічну дупу та пересічні груди.
Тобі немає чого соромитись.
Ну ж бо. Покажи мені свої м'язи.
- Як в тебе все із Томашем? - Просто чудово.
- Серйозно? - Так.
- А як в тебе з Ігорем? - Теж чудово.
Останнім часом у всіх все чудово.
Два, один, досить.
Вона ніколи не була в настільки бездоганній формі.
Останнім часом в неї все просто ідеально.
Вона має приймати релаксанти, щоб уникати перенапруження. Кожного дня перед вечерею.
І більшу дозу Стромби. Вранці та ввечері.
Кожного дня до ...
...до 10 січня.
Потім перерва, щоб очистити організм.
А після внутрішніх змагань почнемо знову.
Я зачекаю за дверима.
- Я можу у вас дещо спитати? - Саме для цього я тут.
- Але ви не скажете тренеру. - Звичайно. Ми зберігаємо медичні таємниці.
- Чи можуть ці тести показати, що я вагітна? - Можуть.
Але не переживай, ти не вагітна.
- Мої місячні запізнюються на 2 тижні. - Таке трапляється, коли ти приймаєш Стромбу.
Але все рівно ти маєш бути обережною.
- Ось результати сечі. - Дякую. Це все? - Так.
Ти перенапружуєшся, але твій організм молодий, він мусить справитись.
Ти його чула?
Одна ін'єкція вранці, одна ввечері.
- А де Мартіна? - На випробуваннях.
Взагалі-то, ти не повинна знати, що й вона сюди ходить.
До завтра.
Отже, ти не бачила свого батька відтоді, як він емігрував?
Мені ніколи не дозволяли поїхати туди. Маю на увазі на Захід.
- А я бував на Заході. Із батьком. - Твоєму батькові дозволяють їздити на Захід?
Він біолог. Постійно їздить на конференції.
Ходімо, я дещо покажу тобі.
Невеличкий сюрприз.
Що там?
Хвилинку.
- Тепер. - Тепер?
Йди сюди.
Тут можна заблокувати монетою слот і зателефонувати хоч на Захід.
Вражає, еге ж?
- В тебе є номер твого батька? - Є, але ж... Його може не бути вдома.
- Ходімо. Це унікальна можливість. - Ми майже ніколи не телефонуємо один одному.
Чому ні? Різдво ж наближається. Чи ти не хочеш почути його?
А яке відношення до цього має різдво?
Ти хочеш телефонувати чи ні?
Я не знаю.
Боже, я гадав, що це ощасливить тебе.
Тоді добре.
Дивись.
Тепер можеш телефонувати.
- Я, бітте. - Тато? Це я, Анна.
- Алло? Хто це? - Анна.
Анна Моравцова.
- Це ти? - Так. Я дзвоню із телефонної будки.
Що-небудь сталось?
Ні, нічого.
Як ти? Як твоя матір? Все в порядку?
- Давненько ж не чулись, так? - Так.
Надіюсь, якось побачимось з тобою.
Як там твої тренування? Які в тебе результати?
- Отже? - Нас роз'єднали.
- Хочеш повторити? - Ні.
Швидше! Продовжуйте...
Анно, ти занадто повільна. Вище коліна!
Ти танцюєш чи бігаєш?
Мартіно, слідкуй за плечима!
Слідкуй за руками, Анно!
Анно, ти біжиш, нахилившись вперед, слідкуй за колінами!
- Випрями спину, коли біжиш. - Тренере, мені погано.
- Надіюсь, твій хлопець обережний з тобою. - Що?
Я не хочу, щоб якась розірвана резина все мені зіпсувала тут.
- Давайте ще раз. - Тренере, завтра ж різдво.
- Тут більше нікого крім нас немає. - Ми ж домовлялись, що будемо тренуватись до завтра.
Потім у вас буде 2 дні вихідних. А як же іще ви зможете досягти потрібного часу?
На лінію.
Вперед!
- Що трапилось? - Ти в порядку?
- Я ніколи такого не бачив. Що трапилось? - Мені дійсно дуже погано.
Що це ще за театр? В тебе через місяць внутрішні змагання.
- Повертайся на старт. - Я не можу.
Тоді забирайся звідси і йди додому. Ходімо, Мартіно. Ще раз.
Анно?
О боже, що з тобою трапилось?
- Анно, говори зі мною. - Мені дуже погано.
Пані Моравцова!
- Добрий вечір. - Добрий.
Ваша дочка повністю виснажена.
Вона каже, що вона велика спортсменка і що за нею доглядають спортивні лікарі.
Але я цього не розумію.
Я перевірила її печінку. Вона вся була жовтою.
І результати виявились якимись дивними.
А чи може це бути через Стромбу?
Вона приймає Стромбу?
Чому ж ти не сказала мені?
Я не повинна про це казати.
А знаєш що? Ми протримаємо тебе тут всю ніч, а потім ти побачишся зі своїм лікарем.
Медсестро!
Це вже не в моїй владі. Я не можу вам нічим допомогти.
- Чому це? - Спитайте у лікаря вашої дочки.
Бажаю приємної ночі, Анно.
Добраніч, Анно.
Вибачте, чи могло її знесилення мати якесь відношення до Стромби?
Я не знаю і знати не хочу.
А тепер, будь ласка, йдіть. На мене чекають багато хворих.
- До побачення. - До побачення.
Томаше, я в лікарні.
Мене забрала сюди "швидка".
Ти не міг би запитати у своїх батьків про ін'єкції, які я приймаю?
Називається "Стромба".
Молодець, Мартіно. Швидше працюй щиколотками і слідкуй за нахилом корпуса.
- І попрацюй над своїми руками. - Богдане?
- Привіт. - Привіт.
- Зроби розтяжки, я зараз повернусь. - Бувай!
Привіт. А де Анна?
- Їй вчора стало зле. - Я це бачив. Таке трапляється.
- Я просив тебе більше не приходити сюди. - Нам довелось поїхати в лікарню.
Сумніваюсь, що це було необхідно. Таке враження, ніби ти сама ніколи не тренувалась.
Це фізично вимоглива фаза. Скоро в нас змагання.
В мої часи нас не змушували щось приймати.
Що це за Стромба?
Вона просто допомагає м'язам рости.
Якщо це якимось чином шкодить їй, я не хочу, щоб ти це давав їй.
Заспокойся. Все під медичним наглядом. Сьогодні всі таке приймають.
Звідки, по-твоєму, у східних німців та росіян такі результати?
Анна мусить досягнути рекорду. Без Стромби це нереально.
Бувай.
Мартіно, давай, продовжимо.
Не давай цьому зіпсувати наш вечір.
Батьки Томаша кажуть, що це сильний анаболік. Він навіть може вбити.
Богдан каже, що ти під медичним наглядом. Я не знаю...
Смачного.
Він і не думав зашкодити тобі.
Він лише намагається допомогти.
А як же ті, кому ніхто і ніколи не допомагає? Не пощастило, еге ж?
Ти не збираєшся їсти?
Я збираюсь тренуватись і довести їм, що я можу виступати навіть без того лайна.
Ти знаєш, на яких ти умовах в Центрі?
Наскільки я знаю Богдана, він радше виключить тебе, ніж вплутається в проблеми.
То що ж мені робити?
Я не знаю.
Зробимо вигляд, що ти й надалі приймаєш.
- Вони дізнаються про це на першій же перевірці. - Може, не дізнаються.
Мамо, короп підгорає.
Господи. Відрий-но для мене.
Анно, швидше!
Рухайся!
Анно!
Анно, ну ж бо, що ти робиш?
Швидше, не будь такою повільною.
Давай!
Біжи!
Що з тобою таке? Що ти робиш?
Перевірка пульсу. Приготувались.
Тепер.
- 30. - 34. - Що?
Це забагато. До того ж, ти почала раніше.
- Маленька шахрайка. - Це неправда! - Ні, правда.
Ти ж знаєш, як я ненавиджу шахрайство. Подивись на Мартіну. Наскільки вона краща?
Отже, почнемо іще раз. Давайте, пішли!
Не знаю, як ти, але я ненавиджу побрехеньки Богдана.
Чесно, справжні побрехеньки.
Я чула, що Стромба - це допінг.
- Ти чула таке? - Навіть діти знають, що це звичайний сік.
Зачекай, як ти можеш бути такою спокійною?
Існує спеціальний контроль для допінгу. Якщо дізнаються - тобі кінець.
Це обман і це заборонено.
То не приймай його, якщо воно заборонене.
Що це?
Лист від твого батька.
Серйозно? Чому так раптово?
- Це через те, що я розмовляла з ним? - Ти розмовляла? Коли? І як?
- Чому ти не розповіла мені? - Просто не схотіла.
Ясно.
Він пише, що хотів би побачити тебе. Ти могла б подати заявку на отримання дозволу на виїзд.
Справи в нього зараз набагато кращі. Ти ж знаєш, в яких умовах він був.
Вони все одно нам не дадуть дозвіл.
Не мені... але ж ти в національній команді.
Варто спробувати.
Стара добра В12.
Мамо?
- Ти спиш? - Ні.
Навіть якщо я поїду до Гамбурга, не думаю, що ми зійдемось з ним.
Чому? Він же твій батько.
- Ти йому подобаєшся. - Не знаю.
Ми розмовляли всього лиш декілька разів.
А минулого року він забув про мій день народження.
Таке трапляється.
Це було так егоїстично з його боку, втекти і покинути нас тут.
Насправді, він не покидав нас тут.
Ми домовились, що я візьму тебе і приїду до нього, коли він там влаштується.
Але я не була впевнена, що поїздка туди була б правильною.
Чому?
Ти більше не любила його?
Тяжко сказати, я не знаю, я...
Я не була впевнена,
чи все ще кохала його,
чи могла б жити закордоном.
Я не хотіла залишати все це в минулому.
А також я вірила, що тут все зміниться.
А тепер я впевнена, що це була найбільша помилка в моєму житті.
Жіночий забіг на 200 м скоро почнеться.
На старт!
Анно, слідкуй за колінами!
Увага!
Анно!
23,09! Неймовірно, Мартіно!
Ти всього лише за кілька секунд від рекорду. Молодець!
Привіт.
- Вона сьогодні провалилась. - Я знаю.
В мене таке відчуття, що Анна відмовляється співпрацювати зі мною.
Вона якось змінилась.
- Це через її хлопця? - Ні, не через це.
То в чому справа? Я не впізнаю її.
Вона зажди була заповзятою. А останнім часом Мартіна набагато краще справляється.
Я не зможу тримати Анну в Центрі, якщо вона не буде показувати віддачу.
Вона перестала приймати Стромбу.
- Коли? - На різдво.
Якого дідька вона таке утнула? Тепер в мене будуть неприємності.
Вони виженуть її з Центра і вона не здасть наступного тесту.
- Це ти змусила її таке зробити? - Господи, ні.
- Чому ти не сказала мені відразу? - Тому що вона б не послухалась.
Вона краще покине все, ніж знову почне приймати її.
- Ти все ще даєш їй Бевітал? - Так.
Віднині будеш давати їй Стромбу замість Бевіталу, ясно?
- Я не можу так, Богдане. - Ми повинні діяти разом.
Ми обоє хочемо одного і того ж.
Ти хочеш, щоб вона потрапила на Олімпійські ігри. Тоді вона повинна здати ліміти в квітні.
Анна зможе це зробити, але тільки зі Стромбою.
Я подзвоню тобі. Бувай.
Анно, ти не хочеш ще раз розглянути приймання Стромби?
Мартіна так далеко попереду тебе. Хіба ти не бачиш?
Ніхто з нас не досягнув лімітів.
Анна, я знаю, це неправильно, але...
Чому б тобі не приймати її тільки до Олімпіади. Це було б добре.
Я чула, всі так роблять.
Це ніби ти сказала, що всі, хто хоче досягти успіху, мусить вступити в партію.
Є певні межі. Ти мусиш краще це знати.
Чи ти забула, як воно довело мене до лікарні?
- Так? - Добридень.
Вона навіть не привіталась.
Привіт.
Підпишіть тут.
Бачите, моя дочка - атлетка, вона в національній команді...
Пані, ваша заявка на дозвіл виїхати закордон була відхилена.
Я нічим не можу вам допомогти. Підпишіть ось тут.
- А ми можемо оскаржити її? - Ні.
Вона не бачила свого батька 15 років.
Послухайте, якби пан Моравец не емігрував, ваша дочка могла б бачити його частіше.
Але ж емігрував пан Моравец. Моя дочка в цьому не винна.
Як і я. Бувайте.
Все йде згідно з планом. Вона отримує ін'єкції, які ви прописали.
- Я знаю, але результати нікчемні. - Я даю їй все, як і було зазначено.
Ти не напружувала себе сьогодні. Під час забігу ти також не сяяла.
Зачекай надворі.
- Прощавайте. - Бувай.
Тільки на неї вона не справила впливу.
Її показники не змінились від жовтня.
В неї якісь проблеми із хлопцем.
Це психологія, а не фізіологія.
Це правда, але...
Вона втратила інтерес в тренуваннях. Але вона вже отямилась.
Ось де ти.
Передай мамі, що це наступна партія.
Три тижні на Стромбі цього разу, а потім тиждень перепочинку. Починаючи відсьогодні.
Бувай.
- Привіт. - Привіт.
В коробці з позначкою хрестиком - Стромба. Вона мусить приймати її три тижні.
Добре.
- Бувай. - Бувай.
Так, тренування пройшло непогано. А як ти?
- Чорт. - Мамо, я нічого не чую.
Тато привіз тобі подарунок з Відня. Гарненький рожевий спортивний костюм Адідас.
Як це мило з його боку. Дякую.
Мамо, все добре?
Добре.
Я тебе знаю. Ти била по друкарській машинці, немов скажена.
Ти собі науявляла все. Піду, приготую тобі Бевітал.
- Привіт. - Привіт.
Чому ти так довго? Я запізнюсь на роботу.
Вибач, мені здалось, що вони стежать за мною, довелось їхати в об'їзд.
- Як ти? - Добре.
- Ось, тримай. - Дякую велике.
Я зустрів одного француза в посольстві.
Він бажає одружитись з кимось і допомогти їй вирватись звідси.
Я подумав, що тебе це зацікавить.
Це чудово.
Якби Анна дійсно втекла - це було б чудово.
Було б.
Але...
Мені було б краще, якби ти була тут.
Але це буде найкраще для вас двох.
Давай! Вперед, вперед, вперед!
Молодець, Мартіно!
Ну ж бо!
Що ти робиш, знову програєш. Ти взагалі хоч стараєшся?
Почали знову.
Готуйся!
Анно, пришвидшся!
Добре, Мартіно. І ще раз.
Отже, ви зустріли його в будівлі, де ви працювали зовсім випадково?
А в доках також випадково?
- Ви раніше були парою? - Так.
Але то було дуже давно і це моя особиста справа.
Відносини із дисидентом знаходиться поза приватністю. І ви це знаєте.
Отже, що ви розкажете нам про пана Кріза?
Як часто ви бачитеся?
Дуже рідко.
А ми гадаємо, що досить часто.
Чи не хотіли б ви краще мати роботу, яка б приносила вам радість?
Ви могли б працювати тренером.
Розказуйте нам іноді про пана Кріза і ми щось придумаємо.
Саме він нас цікавить.
Я розпитав про вашу дочку.
Вона закінчила школу з пристойним результатом, але не була зарахована до університету.
Однак, її зарахували до Національного спортивного центру.
Але я чув, вони коливались.
Пані Моравцова, якщо ви не почнете співпрацювати,
спортивна кар'єра вашої дочки закінчиться.
Ви бажаєте зруйнувати її?
Будьте розважливою і підпишіть співпрацю.
Ми були б дуже раді.
Чи можу я обдумати це?
Скільки часу вам потрібно?
Я не знаю...
Добре, ми дамо вам трохи часу.
Мамо?
Як це було, коли ти покинула грати в теніс?
Чому ти питаєш?
Ти сумуєш за ним?
Вони заборонили мені грати. Я знала, що я не мушу жалкувати.
В світі є багато інших речей, не тільки спорт.
Гадаю, мене виключать мене із Центру.
- Богдан щось таке казав? - Ні, але я стагную.
Рано чи пізно вони дізнаються чому.
Я не маю уяви, що я буду робити.
Якби мені довелось покинути біг...
в мене буде відчуття, що хтось відрізав мені ноги.
Ти можеш бігати незважаючи на Центр.
Так, бігати. Але не зможу змагатись.
Я пішла спати.
Ми забули про Бевітал.
Коліна, коліна.
Анно, швидше!
Працюй руками. Давай.
Якщо будеш і надалі так ледарювати, тебе обженуть в Німеччині!
Ну ж бо!
Цей жилет певно важить як все Олімпійське золото.
9 кг чистої ваги. Дівчатка, ви виглядаєте просто чудово.
І в мене є ще один сюрприз для вас. Це замість високогірного тренування.
- Тримайте. - Ви ж це не серйозно.
Чому б це?
Анно, швидше!
Не виводьте мене!
Швидше!
Працюйте руками, ну ж бо!
Добрий день, пані Моравцова.
Добрий день.
Ми викликали вас на вчора. Чому ви не прийшли?
Мені було погано.
А сьогодні ви виглядаєте непогано.
Я приніс з собою угоду про співпрацю.
Гадаю, у вас було достатньо часу, щоб визначитись.
Вибачте, але моя дочка готується до дуже важливих змагань.
І це зараз єдине, про що я можу думати.
Як довго вам потрібно думати про це?
Дайте мені місяць, будь ласка.
В мене не буде часу для пана Кріза все рівно.
Добре.
До побачення.
Дякую.
До побачення.
Відправимо її на рентген грудної клітки.
Хоп!
Два.
Хоп!
Три.
Хоп!
- Мартіно, що з тобою таке? - Ахіллове сухожилля вбиває мене.
- Ти збираєшся взагалі бігати? - Що?
Я не хочу бачити твої результати в Німеччині. Піди в реабілітаційний центр.
Анно, прекрасно!
Якщо так і будеш продовжувати, я впевнений, ти досягнеш рекорду.
Побігай трохи і потім додому.
Мамо, гадаю, мені потрібно сходити до звичайного лікаря.
Чому? Тобі погано?
В мене ще не почались місячні. Це ж дивно, хіба ні?
Зі мною також таке траплялось, коли я часто тренувалась. Анно, роби все добре.
Господи.
І все рівно, мене це бентежить.
Мартіна казала, що Стромба робить жінок безплідними.
Та що там Мартіна може про це знати?
Просто ти забагато тренуєшся, ось і все.
Я б не хотіла, аби мене спіймали саме тоді, коли я повернулась у форму.
Я дійсно дуже рада, що ми вирішили більше не приймати її.
- Добрий день. - Добрий день.
- Ви чекаєте на рентен? - Ні.
Добрий день.
Заходьте та роздягайтесь до пояса.
Пані Моравцова, зніміть свій бюстгальтер.
Підійдіть ближче.
Ближче.
А тепер упріться грудьми в рентген.
Коли заблимає червоний колір, затримайте дихання на 5 секунд.
Результати сечі.
Дякую.
Відмінно. Дійсно відмінно. Все працює якнайкраще.
Ще одну коробку перед змаганнями, а потім зробимо паузу.
Ти мене чуєш, Анно? Одягайся і чекай надворі.
- Привіт. - Привіт.
Як пройшла перевірка?
Тести? Результати просто приголомшливі.
Це ж не Бевітал, так? Що ти мені давала?
Як давно ти це робиш? Відколи?
З лютого.
Чому?
Я гадала, що воно буде варте того, якщо допоможе тобі виграти Олімпіаду.
Але ти знала, що я не хотіла цього.
Для мене це також було огидним. Але я робила це тільки для тебе.
- Ти мусиш жити іншим життям. - Іншим? Що змінилося б?
Про що ти кажеш?
Анно, я хочу, аби ти емігрувала.
Я хотіла тобі про все розказати, коли б був зручний час.
Як ти могла подумати, що я погоджусь?
Я більше не залишусь тут з тобою.
Все, чого я хочу, щоб ти жила нормальним і вільним життям,
вчилась, тренувалась з ліпшими умовами.
І здебільшого, щоб перешкодити тобі примусово приймати цю гидоту.
Марек знайшов француза, з яким я б могла одружитись і потім ми б з тобою зустрілись там.
- Отже, ти ретельно все обдумала! - Звичайно ж!
- Анно, ти не можеш залишатись у цій країні. - Це ти так кажеш. А не я!
Хіба ти не бачиш, що Стромба - це лише одна з тих речей? Це може бути будь-що!
Ти можеш закінчити, як і я, працюючи прибиральницею або навіть у в'язниці!
Мамо, ти брехала мені, даючи ту гидоту! Ти така ж, як і вони!
Хоча б спробуй зрозуміти!
Аню, вибач мене!
Ти правильно все зробила, Анно.
Ти чула моїх батьків. Вони погодились.
Вони не будуть проти, якщо я тут поживу?
Вони сказали, що можеш залишатись, поки не знайдеш собі місце.
Як це мило.
Тато розуміє, тому що він знає, що Стромба може зробити з тобою.
Я не можу поїхати до Карл-Маркс-Штадту.
- Чому? - Бо я накачана повністю.
Дурниці! Ти мусиш туди поїхати. Тепер ти не можеш здаватись.
Я хочу пишатися тобою. Ти мусиш перемогти.
Добрий вечір.
Анна не хоче розмовляти з вами.
Чи не могли б ви передати їй, щоб вона повернулась додому, будь ласка?
Молодці, дівчата.
- Добрий день. - Добрий день.
- Привіт. - Привіт.
- Томаш, будь ласка. - А що тут відбувається?
Нічого. В нас на наступному тижні буде ремонт.
Ти мусив мені сказати. Я можу допомогти.
Все в порядку, ми й самі впораємось. Це для тітки.
Ні, дякую. Просто облиш.
Що-небудь сталось?
Ні.
Просто...
Мама останнім часом чомусь нервує.
Вона не хоче, щоб я тут була, так?
Є певні речі, з якими ми нічого не можемо вдіяти.
Я розумію.
Я буду сумувати за тобою.
Дуже-дуже.
Я відправлю тобі листівку. Не дивлячись на те, що я повернусь до того, як вона прийде.
Я тебе кохаю.
Я також тебе кохаю.
Отже, зустрічаємось на рецепції, тренування починається о 4, зрозуміло?
Моя дорога Аня, мої батьки вирішили емігрувати в Австрію.
Не сердься на мене, мені не дозволили розповісти тебе. Я тебе дуже сильно кохаю.
- Анна, ти там? - Тут.
Швидше, ми всі чекаємо на тебе.
Я не можу вийти. Мені погано.
Що трапилось? Мені покликати лікаря?
Ні. Я хочу побути сама.
Слідкуй за своїми манерами. Відкривай!
Тренере, будь ласка. Завтра зі мною все буде добре, але зараз покиньте мене.
Завтра змагання. Ну ж бо, ти маєш хоча б трішки побігати.
Я не буду сьогодні бігати. Йдіть вже!
Цьому будуть наслідки!
22,81!
Анна, браво, круто! 22,81!
Вітаємо!
Ми їдемо на Олімпіаду! Ти це зробила!
Ми це зробили!
Я привезла чимало речей для прання.
І я більше не буду приймати ту гидоту.
- Але я з тобою згодна. - З чим саме?
З твоїми планами.
Анно, що з тобою таке? Ти виглядаєш стомленою.
Мамо, Томаш емігрував.
Господи...
Стоп.
Можеш подякувати нам за те, що ти в такій гарній формі.
Ні, лікар Павелка жартує.
Анна може дякувати тільки собі. Ви б бачили її під час тренувань.
Вона біжить, мов вітер. Я ніколи раніше не бачив нічого схожого.
А тепер ти не мусиш спочивати на лаврах.
Звичайно.
- Привіт. - Привіт.
Послухай, вона має приймати подвійну дозу один тиждень. А тоді пауза.
І ми їдемо на Олімпіаду.
Я хотів би, щоб ти поїхала з нами. А також ми маємо відсвяткувати це якось.
Добре, але тільки після Олімпіади, аби нічого не наврочити.
- Дякую. Бувай. - Бувай.
- Можливо, ти ще його побачиш. - Можливо. Тільки я не впевнена, що хочу цього.
- Моравцова слухає. - Привіт, це Марек. - Привіт.
Вибач, мені терміново потрібно, щоб ти дещо скопіювала для мене. Я біля твого будинку.
Добре. Вже йду.
В мене в руці вже судоми.
Може, я допоможу?
- Друкувати? - Так.
Добре, почни звідси: "...репресивне втручання..."
Дякую.
Анно?
- Я спущусь вниз. - Зараз?
Поліція! Відкривайте двері!
Обшук квартири!
Вибачте. Дякую.
Доброго ранку, це обшук помешкання.
Чому?
Пані Моравцова, зазвичай це ми ставимо питання.
Але, якщо бажаєте знати, ми шукаємо підривні матеріали.
Коли ми знайдемо їх, ви сядете до в'язниці.
Або ви підпишете згоду.
У вас усе ще є час.
Дякую за вашу пропозицію. Я вже вирішила для себе. Прошу.
Можете повернути мені листівку?
Ні.
- Чому ні? - Тому що я конфіскував її.
Ми ще побачимось.
Вибачте мене.
А у вас є ключі до нижньої кімнати?
Ви дуже добре знаєте, як ці матеріали потрапили до вас.
Якщо не скажете мені - забудьте про Олімпіаду.
Це Марек Кріз передав їх твої матері?
Вони часто зустрічались?
Я не знаю.
Я на ногах з 4 ранку і терпець мені вже вривається.
Товариш Крацик? Говорить Новотни.
Ми зустрічались у справі молодої Моравцової. Мені потрібно, щоб ви приїхали.
- Прямо зараз? До головного управління? - Так.
Це розповсюдження підривних текстів.
Якщо ви не підпишете умову про співпрацю, Анна не поїде на Олімпіаду.
- Але її вже кваліфікували. - Вона нікуди не поїде.
А ви сядете до в'язниці.
Ми все рівно знаємо, що це від Кріза. Якби я був на вашому місці - я б співпрацював.
Чи можу я отримати адвоката?
Да, але він вас не врятує. Ви не маєте для нас ніякої цінності.
Тоді, можливо, буде краще, якщо ви заарештуєте когось, хто не має цінності для вас.
- Добрий день. - Привіт, проходь.
Можеш подякувати товаришу Крацику за те, що витягнув тебе з цього безладу.
- Що станеться з моєю мамою? - Послухай, я ж не можу творити дива.
Будь рада, що допоміг тобі. Як товариш слідчий сказав, вирішувати тільки тобі.
Я сказала йому, що нічого не знаю.
Переспи з цим, а завтра ти скажеш їм усе, що потрібно.
Послухай, соціалістична система вклала десятки тисяч в твої тренування.
Інші можуть тільки мріяти про ті переваги, які є в тебе.
І я маю бути вдячною за те, що ви накачали мене тими анаболіками?
Анно, слідкуй за словами.
Якщо поведешся по-дурному, заплатить твій тренер, потім я, а потім ті, хто наді мною.
Через тебе полетять голови.
Рішення приймаєш не тільки ти, розумієш?
Ти ж не хочеш зрадити свою країну.
Ти хочеш поїхати на Олімпіаду, так?
Ні, не хочу.
Що?
Я не поїду на Олімпіаду і все.
- Що це за нісенітниці? - Я не буду презентувати таку систему.
Про що ти мовиш? Це значить, що ти покінчила зі змаганнями.
Ти з усім покінчуєш. Ти станеш ніким.
Обвинувачена Ірена Моравцова визнана винною в підривній діяльності,
відповідно до Розділу 98 п.1 Кримінального Кодексу №141l1961,
коли з ворожнечі до соціалістичної державної системи республіки
вона здійсняла свої диверсії,
які базувались на тому, що вона видобувала та поширювала матеріали, які ворожі соціалістичній системі,
і, таким чином, вона засуджена відповідно до Розділу 98 пункту 2
до 18 місяців позбавлення волі.
Згідно з Розділом 39 а) Параграф 1а КК,
підсудна повинна відбувати своє покарання у виправній установі першої категорії.
Ви слухаєте Чехословацьке радіо Вільної Європи.
Сьогодні вранці пленарне засідання Олімпійського комітету Чехословацькії
піддався Московському тиску
і вирішив, що чехословацькі спортсмени
не будуть присутні на 23-іх Літніх Олімпійських іграх в Лос-Анджелесі.
Комуністичні чиновники стверджують, що це для захисту спортсменів.
Кажуть, Америка не є безпечним місцем.
Реакційні кола США використовують препарати Олімпіади
для здійснення своїх політичних цілей
і вони нібито роблять команди з соціалістичних країн
мішенню ненависті в Лос-Анджелесі.
Переклад українською - sonnyb 9 листопада 2014 року